Eredeti végzettségem színházi jelmez- és látványtervező,
de több éve a divattal foglalkozom.
Úgy gondolom, hogy a saját márkámnak már kialakult egy saját stílusa.
Gyakorlatilag mióta az eszemet tudom, a cipészműhelyben vagyok, úgyhogy nem is tudok kezdetet meghatározni.
Ezzel foglalkozom, ez az életem,
a férfi cipő körül forog nálunk minden.
Mátészalkán születettem, és bőrműves népi iparművész vagyok.
Kétlakiság, tehát Budapest az egyik bázis és Mátészalka mellett egy kis falu, Papos.
Mind a két helyen van egy műhelyem is, és ingázok a kettő között.
Én vagyok és az alapanyag. Én úgy tekintek az alapanyagra, magára a papírhulladékra,
hogy én a végterméket látom, a végső alkotást, hogy mit alkothatok belőle.
Mindig nyitott szemmel járok.
A Felső-Bodrogköz szívében, Királyhelmecen születtem.
Minden termékemben az újrahasznos vonal megjelenik.
5 évvel ezelőtt találkoztam a sujtás technikával és
szerelem volt első látásra.
Tulajdonképpen a sujtás ékszerek a magyar népviseletből eredeztethetőek.
Rimaszombatban születtem, felvidéki származású vagyok.
30 éve már itt élek Magyarországon.
Magyarországon kezdtem el a nemezeléssel foglalkozni,
bár gyerekkorom óta mindig a textillel való munka vonzott.
Az Ammyla márka már a főiskolai tanulmányaim alatt kezdett el formálódni 20 évvel ezelőtt.
Ez idő alatt a márka hosszú utat járt be,
jelenleg 6 emberrel dolgozunk együtt.
Amivel én foglalkozom, az üvegékszerek készítése.
Olvasztott üvegből.
A technika az üvegolvasztás, illetve az üvegrogyasztás. Ezt alkalmazom.
Két fajta mintakinccsel dolgozunk a Matyóval és a kunsági ornamentikával.
Ezt hímezzük kézzel és hímezzük professzionálisan géppel.
Mi vagyunk az Örökkék.
Hagyományos kékfestő eljárással készítünk nem hagyományos ruházatot.
Vegyük például a matyó hímzést.
a Matyó hímzésben botanikailag fellelhető növényeket szerettük volna ugyanúgy, mint ahogyan hímzés
egy egészként összeáll, ugyanúgy szerettük volna, hogyha a parfümünkben is ugyanazok a növények jelennének meg
és meglenne egy-egy hímzéstípusnak, például Matyó, Kalocsai az illata.
Bár ismerjük azt a technológiát amikor a régi író asszonyok
pauszpapírral, indigóval festették a kelmére a mintát és azután hímezték,
mégis az alkotóműhely nagyon sok időt, pénzt és energiát szán arra, hogy digitalizálja a mintakincset.
Bár időnként az embereket kiveri a hideg veríték attól, hogy ez bekerül a digitális világba,
de mégis azt gondolom, hogy számtalan kézműves technológia, számtalan kézműves technika megszűnt
azzal, hogy az utolsó ember is meghalt.
Nekünk egyetlen egy lehetőségünk van, hogy ezt a jövőbe átmenekítsük: az pedig az, ha élünk a technikával!
Mivel mi elsősorban megrendeléseket teljesítünk mérték után és személyre szabott cipőket készítünk,
ezért mindig van egy olyan idő, amit eltöltünk a megrendelővel.
Feltérképezem, hogy körülbelül mi az ő stílusa,
mi az egyénisége és megpróbálok ahhoz igazodni és javaslatot tenni,
hogy az ő személyiségéhez illő lábbeli készüljön el.
Nagyon nagy megtiszteltetés, hogy rám gondoltak,
hogy egy ilyen neves eseményen képviselhetem az ékszereimmel a sújtás technikát
az egy külön kihívás, hogy a magyaros motívumokat ötvözzem a modernebb formákkal
és itt erre is felkérést történt, hogy igyekezzen ezt megvalósítani az ékszereimben,
így az elmúlt egy másfél hónap a rendkívül nagy örömmel töltött el
és úgy gondolom, hogy most készítettem a legszebb ékszereket
Nagyon sok ideig készülnek ezek az ékszerek. Ez egy türelemjáték,
van olyan ékszer, ami egy-két hétig is készül mivel apró öltésekkel varrom.
Ilyenkor ez próbára teszi a türelmemet, de a végeredmény mindig kárpótol,
illetve amit nagyon izgalmasnak találok, hogy ez az alkotói technika
nagyon tág teret biztosít a fantáziának,
mert végtelen szín és formavilág valósítható meg a sujtás technológia révén.
Ez az üveg fajta, amit most használok egy speciális üveg Dicroic üveg a neve.
Ennek a fénye, a színjátszó gyönyörű csillogássa, ami megfog.
A környezetem is azt jelzi vissza, hogy ez az emberek szemét,
tekintetét oda húzza és szeretem használni ezt az üveg fajtát, mert különleges.
Nem mindig van az az időszak, amikor elmegyek a műhelybe alkotni
mert ez tényleg olyan, hogy érzem ha reggel úgy kel fel az ember, hogy most arra van szükségem,
akkor nem megyek a műhelybe és soha nem tervezem meg előre hogy mit fogok készíteni,
de meglátok egy üveglapot, üveg szeletet és akkor indul be a fantáziám, hogy mit lehetne ebből készíteni.
Egy kicsit modernebb vonalon haladok, extravagánsabb stílust képviselek az ékszereimmel.
Amikor ránézek egy alapanyagra, már szinte bevillan, hogy mi is fog belőle készülni,
és amíg el nem készül, addig tele vagyok izgatottsággal, hogy úgy sikerüljön, ahogy szeretném.
Leginkább rendezvényekre jártunk, ott értékesítettük a termékeinket,
mivel a covid alatt ezek megszűntek, így lépnünk kellett egyet az internet világa felé.
A pozitív hozadéka az, hogy nemcsak a magyar közönséget érjük el,
hanem a világ minden tájáról vannak most megrendelőink.
Családi vállalkozásunkat 5 évvel ezelőtt kezdtük, amikor Judit lányom végzett formatervezőként
Nekünk az a fontos, hogy nagyon hordható, nagyon mindennapi dolgokat csináljunk.
Nekünk az alkotás az, hogy hétköznapian emberekre készítünk dolgokat. Nem az önmegvalósítás az elsődleges célja.
Persze, hogy az ember a fantáziáját beleteszi, vagy egy-egy nyomódúc vagy egy hagyományos minta, amit feldolgozunk,
hogy hogy helyezzük el egy ruhadarabon, nekünk leginkább ez az alkotás.
Kihívás, az jó, köszönjük…
Tervezőként a legnagyobb kihívás az volt,
hogy amíg az egyetemen tanultunk, mindig modell méretekre gyártottunk terveztünk bármit is,
viszont észre kellett vennem, hogy a való életben az emberek másmilyen testalkatúak,
úgyhogy ehhez igyekszem alakítani a fazonokat is.
Nem volt egyszerű ezt az ötletet kivitelezni, hiszen nehéz volt
olyan parfümőrt találni Magyarországon, aki az ötletünket
megfelelő minőségben és aszerint, ahogy elképzeltük, meg tudta volna valósítani.
Sok keresgélés és sikertelen próbálkozás után találtunk rá Bálint Csaba parfümőrre.
Ez egy annyira új lecke, annyira új világot tárt fel előttem,
amibe teljes szívemmel belevágtam.
Igazán nehéz dolgunk volt abból a szempontból, hogy
hogy nagyon sok leképezett hímzésben megjelent virág
kivonatai nem léteznek a valóságban,
nagyon sok virágnak illata sincs
virágzás után ezeket nekem mind akkordként kellett felépíteni vagy magamból felépíteni egy egészen új képet.
A Matyó Pure alkotásakor elsősorban a Máriás lányok ihlettek meg bennünket,
búcsú idején ezek a Máriás lányok vitték a Máriaszobrot a körmenetben.
Add át a virágot!
Csak vicceltem!
A Via Carpatia EGTC 2013-ban jött létre és az volt a fő elképzelés, hogy olyan pályázatokat valósítson meg
a határ mindkét oldalán, amely pozitív hatással lesz majd az ott élők számára
és a fő cél az volt és ennek a pályázatnak is az volt a fő célja,
hogy összehozzon határ mindkét szakaszán élő ügyes, kreatív embereket,
építse a kapcsolatokat, új partnerségek szülessenek, új termékek szolgáltatások szülessenek,
sok különböző partnerrel dolgozunk együtt
és ebben is megvan az a csoda,
mert mindenki valamilyen szinten más tevékenységekre fókuszál
és más dolgokat végez és ebből kifolyólag nekünk is mindig tanulni kell.
Szeretném hangsúlyozni, hogy nagyon jó a kapcsolatunk úgy a Külügyminisztériummal, mint a Kassai Főkonzulátussal
és különböző projekteket tervezünk és valósítunk is meg jelen helyzetben,
úgyhogy remélem, hogy ez a barátság és ez a jó kapcsolat megmarad és erre tudunk építeni a jövőben.
Még van min dolgozunk és van még mi jót hozzunk a régióba.
Az öltözködés mindenki számára fontos, a diplomáciában pedig különösen az. Üzenete van.
Közvetítjük általuk a világ felé kik vagyunk, honnan jöttünk, és mivel gazdagítjuk az emberiséget
Nem elég ha valami elegáns, egyedi is kell legyen, sőt hovatartozást kifejező is.
A projektben résztvevő alkotók remekművei mind tudják ezt, és egyszerre valósítják meg.
Ráadásul hordható formában, a mai divathoz alkalamazkodva
A motívumok tökéletes elhelyezésével oldják ezt meg,
és alkalmazzák legalábbis szerintem, a ne legyen kevés de ne is legyen túlzó elvet.
Ezáltal ezek a darabok a kultúrdiplomácia jelentős eszközei
Kassai főkonzulként nincs túl nehéz dolgom, mert a térségben élők számára ismert értéket közvetítek.
A magyarok számára az identitás megőrzéséhez, megerősítéséhez járul hozzá,
ha hangsúlyozzuk, hogy gazdag örökségünket, motívumkincsünket
a mindennapokban használva tudjuk átadni utódaink számára.
A határ két oldalán élő alkotók számára ez a projekt lehetőséget biztosít,
a közös megjelenésre, helyenként a közös alkotásra is.
Ők már tudnak a határra mint lehetőségre, az együttműködés lehetőségére gondolni, és küldetésnek érzik munkájukat.
Nem is gondolnak rá, hogy ezzel az én küldetésemet segítik. Köszönet érte és gratulálok hozzá.
Azt gondolom, azt kell megközelítenünk, hogy három pilléren megnyugszik maga a Heves Megyei Kereskedelmi és Iparkamara,
az egyik pillér ebből a kézműves tagozata,
melynek nagyon fontos küldetése van már évek óta,
hogy ápolja, illetve új szintre emelje a megújuló magyar divatot.
Nagyon komolyan vesszük ezt a célt itt Heves megyében és azt gondolom sikerült az országban is elérni,
azért próbálunk mellette lándzsát törni,
hogy beláttassuk azt az emberekkel, hogy igenis a hagyományoknak van továbbélési lehetősége,
ha megtaláljuk azt a mai mindennapokban.
Heves megye legnagyobb gazdaságfejlesztő szervezete egyébként a kamara,
ezért biztonságot és stabilitást tud adni a projektnek,
azt gondolom ez egy nagyon fontos üzenetünk.
Azt a kézművességet, aki most ebben a pandémiás helyzetben különösen nehéz helyzetbe került,
tudjuk segíteni és meg is ragadunk minden alkalmat, hogy segítsük őket.
Nyilvánvaló a piacra jutással,
az információk, illetve az elérhetőség biztosításával a nézőközönség számára.
Remélem ez a projekt is ehhez tud hozzájárulni.
A mi szervezetünk az Ignis plus nonprofit szervezet
a partnere Heves Megyei Kereskedelmi és Iparkamarának ebben az Interreg pályázatban.
Mi 2015-ben alakultunk, ez egy nonprofit szervezet,
több éve foglalkozunk pályázatírással, pályázatok megvalósításával,
főként a kultúra és az oktatás területén.
A Heves Megyei Kereskedelmi és Ipari Kamarával is egy hosszú távú virágzó együttműködést sikerült kialakítanunk,
így gördülékenyen tudunk együtt dolgozni, összeszokott csapatot alkotunk.
Eddig főként mobilitási projektek megvalósítása során működtünk együtt,
ám a pozitív tapasztalatokon felbuzdulva úgy gondoltuk,
más területekre is érdemes lenne ezt a kapcsolatot kiterjeszteni.
Jelen projekt pedig a szervezetünk filozófiájába és szellemiségébe tökéletesen illeszkedik,
hisz mind az innováció, mind a hagyományőrzés szívügyünk.
Én szlovákiai magyar vagyok, Dunaszerdahelyen születtem, de jelenleg Párkányban élek a családommal.
A Duna illetve a határ mente világéletemben visszaköszön.
Elkezdtem kicsit újra abban a témában mozogni, amit nagyon szeretek,
a népi motívumos témákban
és jobban belemélyedtem magába a történetükben, hogy hogyan tudom ezt a modern kiegészítő kultúrában visszaadni.
Úgyhogy nagyon nagy kihívás volt és nagyon zsigeri élmény,
hogy újra abban a szenvedélyes közegemben lehettem, mint régen.
Ezt a világot éljük, mindenhonnan ezt folyik,
újrahasznosítás, hulladékmentesség, a Zero waste, fenntarthatóság.
Az újrahasznos vonalhoz társult
a nulla hulladék,
illetve az UPCYCLING, ami az értéknövelt dolgok, általában így hogyha a kiegészítőkre gondolok.
Értéknövelt, újrahasznos, mert a kettő között van különbség.
Általában az újrahasznosat magára az alapanyagokra szokták használni,
mert az újrahasznosban benne van, hogy valamilyen meglévő termékből új alapanyagot gyártunk
és ezért ez az értéknövelt a jobb megfelelője annak, ha például én akár egy turkálós textilanyagból is
alkotom, dolgozom.
A nemezelés egy vizes technika
tehát szappanos vízzel gyúrjuk össze a gyapjúszálakat
és ezek a forróvizes szappanos nemezeléssel
kapaszkodnak egybe és így születik egy anyag.
Az igazi nagy szerelem aztán a selyem nemezelés lett,
olyan csoda született a kezünk alatt, amit eddig nem ismertünk elképzelni.
Tehát a selymet és a gyapjút összenemezeltük és abból egy különleges egyedi anyagminőség jött létre.
Ezzel a finom, nagyon vékony anyagminőséggel
lehetőség vált arra,
hogy női ruházati termékeket is készítsünk.
Számomra nagyon fontos a népművészet és a népviseletekből több kollekciómban merítettem ihletet.
Nem magában népi hímzés az, ami engem motivál, és ami igazán izgat és érdekel,
hanem az az ismétlődő szabályos tagolás és egyes geometrikus elemek azok, amik tetszenek,
és amit a saját stílusomba szeretek belevinni.
Maga a modern építészet is nagyon tetszik és inspirál és ezt szoktam ötvözni
a népművészet egyes elemeivel.
Magában a kollekcióim általában ilyen kisebb kapszula kollekciók
és a szabásmintába viszem bele ezeket az egyes elemeket,
a geometriának több vonalát.
Engem izgat és próbálom a szabásmintát úgy tagolni, csűrni, csavarni az anyagot és kihozni belőle a maximumot,
hogy mindig valami különleges dolog szülessen meg.
Alkotás közben nagyon fel tudok szabadulni és úgy érzem, hogy ilyenkor tudom igazán önmagam kifejezni.
A „Kivetkezés” az a társadalmi folyamat, amikor az embereket időben elnyúlt módon
elhagyták a viseletet és felvették a mai kor elvárásának megfelelő ruhát.
Nem tisztünk és nem célunk azt meghatározni, hogy a kivetkezés az vétkezés volt-e,
mert a Kivetkezésnél nemcsak a ruhát hagytuk el, hanem elhagytuk
bizonyos értelemben az erkölcseinket és megváltoztattuk a személyes attitűdjeinket,
de mégis mi nők attól vagyunk olyanok, amilyenek, hogy ez a folyamat is megtörtént az életünkben.